-Hei, søster Prejean. -Hei, Billy Jean. Står til?
-Søster Helen er jammen sen. -Jeg har en lapp fra mor.
Kuratoren ber oss komme i morgen. Kan du klokka sju?
-De nye diktbøkene! -Diktet ditt ble skittent.
Jeg har fått enda et brev fra den hvite fyren på dødscella.
-Nettopp. -Kan du skrive til ham?
Ja, jeg kommer etter timen. Det ble skittent?
Men det går an å lese det.
Det står en kvinne i mørket Hun har en stor favn
Men du kjenner ikke favnen før du ser ansiktet hennes
Så du står der og venter på lyset i enden av gata
-Riktig vakkert, Idella. -Takk.
Tekst: Grace Brynn Broadcast Text Oslo, 2001
Jeg trenger juridisk hjelp,-
-men ellers tar jeg gjerne imot besøk.
-Det skjer ikke så mye her. -De har ikke råd til egen advokat.
Mange i dødscelle ringer oss i desperasjon for å få en advokat.
-Som gjør jobben gratis... -De slåss ikke om jobben akkurat.
Kjære søster Helen, takk for brevet.
Jeg skriver fra hjemmet mitt. Cella mi.
Jeg er her 23 timer i døgnet. Folk på dødscelle jobber ikke.
De holder oss unna de andre.
Vi er eliten, for vi skal steike.
Man blir fort svak. Jeg løfter skapet mitt for å trene musklene.
Vanskelig ikke å legge på seg. Ris, poteter, pannekaker, bønner.
Iblant kjenner jeg meg som en gris som blir gjødd opp til jul.
Jeg drømte at jeg skulle steike i stolen. Gud kom inn med kokkelue.
Han rullet meg i strøkavring og slikket seg om munnen.
Man får underlige tanker-
-når man er omgitt av folk som vil drepe en.
Takk for brevet, i alle fall.
Jeg får ikke så mange brev og besøk. Familien er aldri innom.
Men jeg forstår dem.
Det er lang vei å kjøre hit fra Slidell.
-God morgen. -God morgen, fader.
-Søster... -Helen Prejean.
-Har du vært i et fengsel før? -Nei, fader.
Vi sang i ungdomsfengselet i New Orleans. De likte "Kumbaya".
De fant på egne tekster: "Noen prøver å rømme, Herre."
Vaktene ba oss synge en annen sang.
-Hvor er ordensdrakten din? -Vi har ikke hatt noen på 20 år.
Du er vel klar over pavens påbud om nonneklær?
Paven sa "særmerkede klær", ikke ordensdrakt.
Du tolker det vel som det passer deg.
Matthew Poncelet... Jeg husker ham fra nyhetene.
Han og en annen kar skjøt to ungdommer. Voldtok jenta.
Knivstakk henne flere ganger.
Forstår du hva du gir deg ut på?
Hvorfor gjør du det? Fascinert av det morbide?
-Blødende medfølelse? -Han skrev og ba meg komme.
Ingen gripende skjebne. Ingen Jimmy Cagney: "Jeg er uskyldig."
"Bare noen ville tro meg." De er skurker, hele gjengen.
De vil utnytte deg så godt de kan. Vær svært forsiktig.
-Forstår du? -Ja, fader.
De ser ikke så mange kvinner. Du burde hatt ordensdrakt.
At du trosser reglene oppmuntrer dem til det samme.
Kvinne på vei!
Vent der borte. Vi skal hente ham til deg.
Nå er jeg her, Matthew.
Takk for at du kom.
Jeg hadde aldri trodd jeg skulle få besøk av en nonne.
-Du er nonne? -Ja.
-Du kan snakke om hva du vil. -Du er ærlig.
-Hva mener du? -Har du gjort dette før?
-Har du sittet så nær en morder? -Ikke det jeg vet.
I St Thomas er det masse niggere. De tar rotta på hverandre fort vekk.
Jeg trodde brevet var fra eks-kona og rev det nesten i filler.
Hun anga meg og ringte purken.
-Hun gjorde ungen farløs, merra. -Er det en jente eller gutt?
-En jente. -Hva heter hun?
Du spør så mye. Slutt med det.
Du skrev at du jobber med fattige. Far din var advokat.
-Dere hadde mange penger? -En del.
-Du bor i St Thomas. Er du gæren? -Jeg bor der jeg jobber.
-Du, da? -Jeg bor her.
-Var familien din fattig? -Rikinger havner ikke på dødscelle.
-Da har vi noe felles. -Hva da?
Vi bor sammen med fattige begge to.
Skal du ikke spørre hvorfor jeg havna her?
-Kapellanen fortalte det. -Farley?
Han er innmari religiøs.
Jeg har ikke drept noen. Carl ble sint. Han burde sittet her.
Han ble sint. Jeg var redd og gjorde som han sa. Han drepte dem.
-Så du på at han drepte dem? -Jeg skal si hvordan det skjedde.
Vi var høye da det skjedde. Jeg hadde ikke sovet på to netter.
Jeg var høy som et hus. Men jeg drepte dem ikke.
Jeg har ikke drept noen. Det sverger jeg ved Gud.
Ali.
-Ali? -Det er navnet hennes.
-Hun er søt. -Hun er 11 eller 12 nå.
Jeg har bare sett henne en gang, da hun var tre.
-Skriver du til henne? -Hun er i Texas et sted.
Du må slutte nå.
De skal drepe folk. Tobias står for tur i kveld.
Vaktene vedder om hvem som står for tur. Jeg har dårlige odds.
Jeg kan anke, men noen må levere inn søknaden.
Kan du hjelpe meg med det?
-Vet du hvordan man gjør det? -Man lærer seg raskt det man må.
Kall det egnet motivasjon. Jeg har vært her i seks år.
Jeg har lest så mye jus jeg kunne. Dette er om saken min.
Det kan kanskje hjelpe. Finner du en advokat, kan jeg anke.
-Du kommer ikke tilbake? -Er dette de eneste kopiene?
Nei. Men vil du ikke hjelpe meg, sløser jeg dem ikke bort på deg.
Takk for din tillit.
Jeg har ikke tillit til noen her inne.
Du hykler ikke og preker ikke om helvetes kval. Det liker jeg.
Du er modig.
Du bor i et område der hver eneste nigger har våpen.
Kom igjen, Helen! Slå den!
Spiller du død? Tror du at du kan lure oss?
-Hvor fort kjørte jeg? -I 120.
-Er du nonne? -Ja.
Jeg har aldri bøtelagt en nonne. Jeg tok en skatteinnkrever en gang.
Året etter finkjemmet de selvangivelsen min.
Jeg overser dette, søster. Men senk farten.
Fredag kveld var Walter Delacroix, 17 år, og Hope Percy, 18 år-
-to glade ungdommer som festet.
De ble skutt to ganger i bakhodet på kloss hold.
Bortsett fra drap,-
-er de pågrepne også tiltalt for kidnapping og voldtekt.
I fire uker før drapene spredte de redsel i strøket.
En talsmann for politiet sa i dag...
Poncelet hånflirte da juryen fant ham skyldig i drap.
Poncelet hevder at Vitello drepte begge.
-Du tror han lyver. -De anklager hverandre. En lyver.
-Begge var der. -Hvorfor fikk bare én dødsdom?
Anklagen mot ham var alvorligere. Vitello hadde en bedre advokat.
-Han fikk juryen til å tvile. -Han får livstid, Poncelet døden.
Uflaks.
Han trenger hjelp.
Hilton Barber kjenner saken, men avslo.
-Du kan få ham til å endre mening. -For å få ham satt fri?
-Det vil jeg nok ikke. -Han vil jo få livstid.
Og livstid i Louisiana er virkelig livstid.
Vi vil bare hindre staten i å drepe ham.
Vil du slippe? Det gjør ingenting. Du trenger ikke dra dit mer.
Gi strengere straff. Vær hard mot dommere som gir for mild straff.
-Hallo? -Søster Helen?
-Hvem er det? -Matt Poncelet.
Noen har vært her i årevis, så jeg var ikke klar.
De har gitt meg en dato. De skal ta rotta på meg.
Den 13. Jeg trenger en advokat for å prøve å få benådning.
Jeg klarer det selv, men de sa: "Ingen advokat, ingen høring."
Jeg vet en som kanskje kan hjelpe. Jeg skal gjøre mitt beste.
Hjelp meg, søster. Jeg har bare deg. Jeg er på vei til dødens hus.
Jeg har ikke hørt fra deg. Du svikter meg vel ikke?
Jeg skal få tak i advokat. Forsøk å ikke være redd.
Det er seks år siden nå. På tide å få det gjort.
Jeg vil se ham steike.
Blir ikke saken anket, blir han henrettet med giftsprøyte.
Luis, det er Helen. Hva het den advokaten?
Hvor lenge har du gitt veiledning til dødsdømte?
-Jeg har bare møtt ham en gang. -Hva slags inntrykk fikk du?
Jeg tror ikke jeg liker ham.
-Du er nok mer til hjelp for ham. -Jeg skal gjøre mitt beste.
Domstoler avskyr anker på dødsstraff.
Man kan ha bevis på uskyld, men de vil likevel ikke overprøve.
"Ha Mange Kanin".
-Er det reklame eller nødrop? -Eller skryt?
Stakkar. Han kjøpte to kaniner i fjor og nå drukner han i dem.
De spretter fram som popkorn!
Dagen før guvernøren stiller til omvalg gir de meg en dato.
Enig. Det er politikk. Men si ikke det til benådningsnemnda.
Den består av folk som er politisk ansatt, av guvernøren.
De vil ikke høre av en drapsdømt at de er verdiløse.
De må se deg som et menneske for å redde livet ditt.
-Vi må bevise at jeg er uskyldig. -Vi anker på det punktet også.
Men dette er benådningsnemnda. De vil tenke på forbrytelsen-
-og betrakte deg som et monster.
Det er lettere å drepe et monster. Vi trenger din mor.
-Din mor burde være til stede. -Nei, hun kommer bare til å grine.
-Men hun bør likevel. -Hun får bare høre foreldra.
Unnskyld at jeg avbryter.
Du har rett. Hun blir lei seg. Men hun er tross alt din mor.
-Hun bør få uttale seg. -Hun griner bare huet av seg.
Det har hun full rett til.
Tenk om du dør og hun ikke har fått uttale seg til din fordel?
Det kommer å pine henne. Å lure på om hun kunne reddet deg.
Jeg skal tenke på det. Vil ikke pisse noen oppetter ryggen.
-Hva lager du for noe, Kenitra? -Et påskekort til mamma.
Foreldrenes sorg tar aldri slutt
God påske.
Mrs Poncelet? Nei!
-Lukk opp, mrs Poncelet. -Hun bor ikke her.
-Hvem er det? -Jeg heter søster Helen Prejean.
Jeg kjenner sønnen din, Matthew.
God påske.
Er det helt sikkert at du er nonne?
-Du er ikke fra tv? -Nei.
-Er du sikker? -Ja.
-Hvordan kjenner du Mattie? -Jeg traff ham i fengselet.
Man veit aldri hvem som banker på.
Hva er det du vil? Har Mattie sendt deg etter penger til røyk?
Hva vil du, da?
De har jo bestemt en dato for henrettelsen.
Fengselet spurte om forsikringa mi dekket begravelsen.
-Pengene rekker knapt til mat. -Nemnda skal overprøve saken.
-Advokaten ønsker at du kommer. -Hva synes Mattie?
-Han er redd og vil beskytte deg. -Det er litt seint.
Det var et innslag om Mattie på tv. De sa jeg hadde hjulpet ham.
Som om jeg var kriminell. Nå er jeg blitt kjendis.
I går var det to damer som glodde på meg i sjappa.
Jeg hørte den ene sa:
"Jeg håper de henretter Poncelet-svinet snart."
Det var grusomt sagt.
Guttene har det så fælt på skolen.
De andre erter dem, slår dem, roper ting etter dem...
Noen la et dødt ekorn i skapet til Troy. Han kom gråtende hjem.
Hva har vel han gjort?
Jeg prøver bare å forstå hva jeg gjorde feil.
Han begynte å lage problemer da han var 15.
-Faren hans er aldri der. -Mange der du bor har det sånn.
Men de voldtar og dreper ikke. Han utnytter deg.
-Treffer du offrenes foreldre? -Tror du de ønsker det?
-Trenges du ikke der du bor? -Jeg jobber fremdeles der.
Hvorfor hjelper du drapsmenn?
All den energien kan du bruke til å hindre at andre havner i fengsel.
I avisen nevnes du i forbindelse med Poncelet.
-Sto navnet mitt i avisen? -Det har ikke noe med det å gjøre.
-Hvordan ble du dratt inn i dette? -Jeg vet ikke.
Jeg føler meg mer fanget inn i det enn dratt inn i det.
Han har problemer og sier jeg er den eneste han stoler på.
Du har hjertet på rett sted, men la det ikke følge et tomt hode.
Eller en tom mage!
Du tok alltid herreløse dyr med hjem. Hadde vi tatt dem inn-
-hadde vi ikke hatt mat til barna i huset.
Du har et stort hjerte.
Pass bare på at ingen utnytter det.
Det lover jeg.
Pappa tok meg med på bar da jeg var 12 og lot meg velge whisky.
Jeg pekte og sa: "Jeg tar den med den fine kalkunen på."
Karene i baren lo seg fordervet. Vi ble fullstendig dritings.
Far var en bra kar. Forpakter, jobba hardt. Jeg har hans hender.
-Hvor gammel var du da han døde? -14.
-Hvorfor er du nonne? -Jeg ble tiltrukket av det.
-Hvorfor er du forbryter? -Uflaks.
Flaks, da. Jeg fikk mye kjærlighet. Jeg ville gjengjelde det.
Vil du ikke gifte deg, bli forelsket, ha sex?
-Vil du ikke snakke om det? -Jeg har mange nære venner.
Har ikke opplevd seksuell nærhet, men man kan være intim likevel.
Man kan dele sine drømmer, tanker, følelser. Det er også intimitet.
Vi er intime nå, hva?
Jeg traff din mor. Hun sa hun skulle komme, hvis du-
-vil at hun skal gjøre det.
Jeg liker å være aleine med deg. Du ser bra ut.
Se på deg selv. Døden puster deg i nakken-
-og du prøver å flørte med meg. Jeg er ikke her for å more deg.
-Vis litt respekt. -Hvorfor det? Fordi du er nonne?
Fordi jeg er et menneske. Alle mennesker er verdt respekt.
Hvordan skal det gå med moren din?
Mattie hadde det vanskelig. Men han var en snill gutt.
Da han var 16 år...
La oss være ærlige. Få rike personer sitter i dødscelle.
Matthew Poncelet sitter her fordi han er fattig.
Han fikk den advokaten staten ga ham.
En skattejurist som aldri hadde hatt en sak som kunne gi dødsstraff.
Rettssaken tok fem dager. Advokaten fremsa bare én protest-
-under hele rettssaken. Hadde Matthew hatt penger...
Da kunne han ha ansatt super- advokater, og de ville ha brukt-
-førsteklasses utforskere, eksperter på ballistikk, psykolog.
Dere kan være sikre på-
-at Matthew Poncelet ikke ville sittet her og bedt for sitt liv.
Dødsstraff er ikke noe nytt. Det har eksistert i århundrer.
Vi har begravd folk levende. Halshogd dem, brent dem levende.
Jeg ville at de skulle se denne.
Vi har prøvd mer humane måter-
-å drepe folk på når vi mislikte dem. Vi har skutt dem. Gasset dem.
Men nå...
Nå har vi utviklet det mest humane av alt:
Giftinjeksjon.
Vi spenner ham fast. Bedøver ham med sprøyte nr 1. Så får han nr 2-
-for at lungene skal implodera. Nr 3 stanser hjertet.
Vi avliver ham som en gammel hest.
Ansiktet sovner, men innvendig skjer et organenes Armageddon.
Ansiktet ville bli forvridd hvis ikke nr 1 virket muskelavslappende.
Vi smaker ikke hevnens blod-
-når hans kropp blir forvridd og trekkes sammen.
Vi sitter der tause, nikker og sier:
"Rettferdighet er skjedd."
Det er gått 6 år siden drapene på Hope Percy og Walter Delacroix.
Det er på høy tid å vise rettferd. Saken er blitt nøye gransket.
Ikke bare ved rettssaken, men i anker til ulike instanser,-
-samt i det mr Barber har skrevet.
Det finnes ingen tvil om at han er skyldig.
Poncelet er ikke en snill gutt. Han er en hjerteløs morder.
Drapene var planølagte, avskyelige og grusomme.
Han skjøt Delacroix to ganger. Voldtok og knivstakk Hope Percy.
Til han skjøt den søte jenta to ganger i bakhodet.
Familiene får aldri oppleve at barna ta collegeeksamen.
De får aldri gå i bryllupet deres. Eller feire jul sammen med dem.
Det blir ingen barnebarn.
Alt de ber om er at rettferdighet må skje fyllest.
Jeg ber dere trekke putsne dypt, stålsette dere-
-og henrette Matthew Poncelet.
Det er et bra tegn å måtte vente. Men jeg vet ikke hvordan det gikk.
Det beste ville være om de så sin part i å forvolde hans død.
Unnskyld, søster.
Jeg er Walter Delacroix' far.
-Så leit med sønnen din. -Jeg er katolikk. Du hjelper ham.
Men du har ikke besøkt oss eller hørt vårt syn i saken.
Hvordan kan du hjelpe ham, men glemme oss?
Mr Delacroix, jeg trodde ikke at du ville...snakke med meg.
-Vi skal gå inn nå, Earl. -Mary Beth ogh Clyde Percy.
-Så leit med datteren deres. -Det synes vi også. Unnskyld oss.
Du har sikkert sett en side ved Matt Poncelet som vi ikke har sett.
Han viser sikkert sin beste side og virker sympatisk.
Men han er ond.
Han kidnappet tenåringer. Voldtok og drepte dem.
Det avskummet tok fra meg min eneste sønn.
Mitt navn dør ut med meg. Det blir ingen flere Delacroix-er.
Jeg bryr meg om deg og din familie. Om det som skjedde din sønn.
Du skal få telefonnummeret mitt. Er det noe, er det bare å ringe.
Skal jeg ringe til deg?
Tenk deg om. Tenk på hvor arrogant det lyder.
Unnskyld meg.
Går det bra?
Det er best vi går inn.
Nemnda avslår Matthew Poncelets søknad om benådning.
-Henrettelsen skjer om en uke. -Ikke gi opp, Matt.
En dommer i den føderale domstolen kan hindre det.
Så har vi øverste domstol og guvernøren. Jeg skal møte ham.
Jeg har bare deg nå. Jeg får ha en åndelig rådgiver. Vil du være det?
Rid inn i solnedgangen med meg.
Du må tilbringe flere timer om dagen sammen med ham.
På henrettelsedagen må du være hos ham hele dagen.
Det er ingen lett jobb. Som oftest er det en prest som gjør det.
Vær realistisk. Vi har én sjanse av tusen for at det lykkes.
Det er tøft.
Hadde det vært en kvinne, kunne du gått baklengs.
Du kan hoppe tre den veien og gå hele veien tilbake.
Hun har en joker som hun ikke vil legge.
Min tur. Jeg fikk et ess!
Sånn flaks jeg har. Hvem tilhører den?
Drep ham ikke. Han er Guds barn... Hør, godtfolk.
Drapsmenn og pedofiles venner. Sett dere ikke på deres høye hest.
Dere har ingen etisk rett til det. Dere skal motarbeide avskum...
-Hva vil du? -Jeg kunne ikke glemme deg.
Jeg har prøvd å ringe, men ingen svarte.
-Kan jeg få snakke med deg? -Selvsagt.
Jeg er lei for at jeg ikke har kommet hit før.
-Jeg har aldri gjort noe sånt før. -Du er redd.
Ja.
Det ville jeg også ha vært.
-Kom inn. -Takk.
Kan jeg få spørre om noe?
-Er du kommunist? -Kommunist? Nei.
Jeg trodde heller ikke det. Men folk sier det-
-fordi du forsvarer en morder.
-Sett deg. -Takk.
-Vil du ha kaffe? -Ja takk.
Unnskyld rotet.
Kona og jeg kranglet da vi kom hjem fra forhøret. Hun...
Hun pakket Walters klær og ringte Elevator.
Hun sier hun vil legge fortiden bak seg.
Hun sier at hun må gå videre.
-Hun er ikke seg selv. -Det må være vanskelig.
Da det skjedde, måtte jeg kjøre henne til graven hver morgen.
Hun gråt så det fosset. I dager, uker og måneder.
Jeg skulle ønske jeg kunne endre fortiden.
Det er så vondt.
Hun var så morsom før.
Vi hadde det så gøy sammen.
Vi hadde det bra.
Vi lo så veldig.
Walter lærte å gå her inne.
Han slo haken på armlenet på sofaen.
På den sofaen satt han med Hope-
-en uke før de døde.
Når man mister et barn-
-blir alle minnene forseglet på et sted.
Forseglet.
Som en helligdom.
Du har søkt om å få bli Poncelets åndelige rådgiver.
-Han ba meg om det. -Dette er en uvanlig situasjon.
Du er den første kvinnen som søker.
Man trenger lang erfaring.
Han henrettes om seks dager og har sterkt behov for frelse.
Kan du klare det?
Jeg håper det.
-Jeg har bedt for å få rettledning. -Du kan frelse gutten-
-hvis han tar imot sakramentet før han dør. Det blir jobben din.
Verken mer eller mindre.
Trenger du hjelp kan du gjerne komme til meg.
Jeg vil ikke begraves her. Mamma skal ordne det.
Kan du gjøre det? Hun kommer til å bryte sammen.
-Leser du Bibelen noen gang? -Jeg har bladd litt i den.
Sånn som W C Fields leste Bibelen. Han spilte fylliker på film.
Han ligger på dødsleiet når en venn kommer på besøk.
Vennen sier: "W C, du tror jo ikke på Gud. Hvorfor leser du Bibelen?
Da svarer Field: "Jeg leter etter et smutthull."
Jeg leter ikke etter noe smutthull.
Regn, regn, regn.
Det er et dårlig tegn. De har alt henrettet en svart: Tobias.
Det er Wayne Purcells tur i kveld. Det blir to svarte.
Guvernøren føler seg presset til å ta en hvit nå. Og det er meg.
De har en nigger på båren før meg. Håper de vasker den først.
Var din far rasist? Jeg lurer på hvem som lærte deg å hate.
-Har du kjent noen svarte? -De bodde i nabolaget.
-Lekte du med dem? -Nei, men vi sloss en gang.
Vi kasta stein på dem. Neste dag ødela de syklene våre.
-Kan man klandre dem? -Slavetida er slutt. De syter enda.
-Ungene som ødela sykkelen din? -Jeg liker ikke sånne som er ofre.
Der jeg bor, er det mange gode, hardt arbeidende mennesker.
Jeg vet om fargede sosialtilfeller som snylter på samfunnet.
-Har du vært utsatt for fordommer? -Nei.
Hvordan tror du folk ser på fanger i dødscelle? Som monstre.
Søppel. Udugelige folk som utnytter samfunnet.
De skal drepe meg, en uskyldig. Men jeg kakler ikke om slaveriet.
Jeg liker opprørere. Noen svarte er ok. Martin Luther King var bra.
Du har respekt for Martin Luther King.
Late hvite, da? Det er late folk du ikke liker.
Kan vi snakke om noe annet?
Jesus sa: "Alle som griper til sverd skal drepes ved sverd."
9, 8, 7, 6, 5, 4...
3, 2, 1, ja!
Det er eneste måten å få ham til å slutte å drepe på. Livstid.
Hvor mange vakter og medfanger får de drepe først? De er gale.
Sinnssyke!
Kom, så går vi.
Ha det.
Hvis guvernøren og domstolene avslår, er han død om 6 dager.
Vi må ordne med begravelsesbyrå og et sted å begrave ham.
-Vi kan kanskje donere et sted. -Vi trenger noen til seremonien.
Vi trenger klær.
-En dress, tenker jeg. -Dress?
Hvilken størrelse tror du han bruker?
Jeg vet ikke.
Hvor høy er han?
Han er ganske høy. Hva slags størrelse er det? Velger man-
-stor, middels eller liten?
-Jeg har aldri kjøpt herredresser. -Det ville vært et syn.
En nonne som er ute for å kjøpe herredress.
Jeg vet ingenting om sånt. For en merkelig situasjon.
Hope ville vært ferdig med skolen i mai. Skulle begynne i flyvåpenet-
-15. juni, den dagen det skjedde. Hun lyktes nesten.
Hun ville bli stasjonert utenlands. Hun likte å reise.
Hun likte å treffe folk fra andre kulturer.
Den 15. juni skulle hun treffe en sersjant i Slidell-
-som skulle ta henne med til Baton Rouge.
Jeg dro og kjøpte sånt hun ville få bruk for. Praktiske ting.
Omtrent klokka fem den kvelden gikk hun på jobb. Hun serverte.
Etter jobben skulle hun treffe Walter.
Da hun gikk, så jeg at fallen på kjolen var falt ned.
Hun hadde hastverk, så jeg fikset den med sikkerhetsnåler.
Så gikk hun. Når barna går ut, vet man ikke-
-at man aldri får se dem mer.
Hadde jeg visst det, ville jeg sagt hvor høyt jeg elsker henne.
Mine siste ord til henne... Det siste hun hørte fra meg...
Handlet om fallen på en kjole.
Neste dag ventet vi på at hun skulle komme, på sin store dag.
Den vesle jenta vår skulle flytte. Rommet hennes sto tomt-
-og sengen var redd opp. Jeg ringte til familien Delacroix.
Motet sank da de sa at heller ikke Walter var kommet hjem.
Et kort øyeblikk tenkte vi-
-at de hadde rømt og giftet seg.
Men hun var for fornuftig til det.
Jeg gikk til politiet og meldte henne savnet.
Tre dager dro sheriffen ut med en letegruppe.
-Jeg ble med dem. -De fant ingenting.
Torsdag den 20. juni fant noen ungdommer-
-en håndveske, noen klær og en lommebok, som de ga politiet.
Likene ble funnet fredag, seks dager etter at de forsvant.
Min datter var naken, bena spredt.
I rettmedisinerens rapport sto det at vagina var revet i stykker.
De så ikke klassenålen straks.
Huggene hadde trengt den dypt inn.
Hun elsket den nålen. Gikk alltid med den. Den hadde innskriften:
"Avgangsklassen 88 gjør verden bedre."
Vi fikk ikke identifisere liket. Det ville bli for traumatisk, sa de.
Jeg holdt ikke ut tanken på at de skulle begrave liket-
-uten å være sikker på at det var Hope, så jag ringte min bror.
Han er tannlege. Jeg ba ham identifisere henne ut fra tennene.
Før han stakk hånden ned i den sekken-
-og fisket opp kjeven hennes hadde han vært mot dødsstraff.
Etterpå var han helt for.
Jeg visste det måtte være Hope. Fornuften sa meg det.
Men jeg måtte være sikker.
-Dette er søster Helen Prejean. -Hyggelig å treffe deg, Emily.
-Ok? -Ok, da.
Kom, så går vi ut på kjøkkenet. Jeg skal sette over kaffen.
-Jeg møtte ham under rettssaken. -Jeg skal ikke ende i stolen.
Du skal steike, og jeg skal se på når de fyrer opp.
Jeg sto nær en sheriff. Jeg kunne tatt våpenet hans og skutt.
Gid jeg hadde drept ham. Da hadde jeg vært lykkeligere nå.
-Hva fikk deg til å endre mening? -Endre mening?
Hva fikk deg til å gå over til vår side?
Jeg kom bare hit for å se om jeg kunne hjelpe...
-Og be sammen med dere. -Takk.
Men...
Han ba meg bli hans åndelige rådgiver og være der når han dør.
Hva svarte du?
At jeg skulle gjøre det.
Vi trodde du hadde endret mening. At det var derfor du kom.
Nei.
-Hvordan kan du komme hit? -Eller være hos det svinet?
Jeg har aldri gjort noe slikt før. Jeg forsøker bare-
-å følge Jesu ord. Han sa at hvert eneste menneske er verdt-
-mer enn sin verste gjerning. -Men dette er et dyr.
Nei. Dyr verken voldtar eller dreper sine egne.
Han er et Guds feilgrep.
Og du vil holde hånden hans? Trøste ham når han dør?
Ingen trøstet Hope da de to dyra presset henne ned i gresset!
-Jeg vil få ham til å ta ansvar. -Tilstår han det han har gjort?
-Angrer han? -Han sier han ikke drepte noen.
-Du er på tynn is. -Du vet ikke hva det er å få barn.
Og være oppe med dem om natten. Du ber en bønn og sover godt.
Jeg har lært å respektere kirken, men nå bør du gå.
Jeg er lei...
Vent litt! Hvis du virkelig er lei deg-
-og bryr deg om familien vår, ønsker du rettferdighet.
Du kan ikke være venn både med ham og oss.
Du førte fienden til vårt hjem. Du må gå.
Jeg kommer fra en bra familie. De er skyldige. Jeg har to familier.
-Jeg ville gi livet for begge. -Den andre familien din er...
Mine medfanger. Det Ariske Brorskap.
-Er du tilhenger av Hitler? -Han fikk gjort saker.
Som Castro. Hitler gikk kanskje litt langt, men var på rett spor.
-Drapet på 6 millioner jøder? -Det er aldri blitt bevist.
Hva har jeg med ham å gjøre? Jeg må være gal.
Det er Hilton Barber. Vi må ha et strategimøte.
I Shreveport Times sier Poncelet at hvis han fikk starte på ny,-
-skulle han gjøre noe nyttig, som å bli med i en terroristgruppe.
Vi må få ham til å holde opp med den slags.
-Når kan vi få komme? -Om noen dager.
-Vi har ikke nok folk. -Hvor var du i går?
-Jeg gikk med ungen til tannlegen. -En mann blir kanskje henrettet!
Passer det ikke, kan du finne en annen advokat som stiller opp.
Folk leser at du liker Hitler og vil sprenge folk i lufta.
-Offentlige bygg, ikke mennesker. -Sprenger man hus, dør folk.
-Jeg liker ikke regjeringa. -Du gjør det lett for dem.
Du gir dem et bilde av en gal nazist som fortjener å dø.
-Du gjør det vanskelig for oss. -Du kan gå hvis du vil.
Det skal jeg ikke gjøre.
Hvis du vil jeg skal gå, er det bare å si fra.
-Tenker du på de to ungdommene? -Det som skjedde var fælt.
-Tenk på foreldrene deres. -De vil jo drepe meg.
Barna deres ble jo skutt, knivstukket, voldtatt...
De ble etterlatt for å dø. Tenk om det hadde skjedd deg?
-Hva ville du ha gjort? -Drept dem.
Jeg forstår, men det var ikke meg. Jeg vil testes med løgndetektor.
Jeg vil bare at mamma skal vite at jeg ikke drepte dem.
Det var bra.
Har dere det gøy?
-Hvordan er siden din, Herbie? -Ok.
-Hvordan har du det, Kenitra? -Bra.
-Kom, så går vi, Kenitra. -Ha det.
Hvorfor gikk de?
Noen leste om Poncelets rasistiske syn. Navnet ditt sto også der.
De lurer på hvor du har vært og tror du bryr deg mer om ham enn dem.
-Unnskyld, Colleen. -Ingen fare. Jeg er like glad i deg.
Jeg syntes bare du skulle vite det.
Jeg kjøpte denne i bruktbutikken.
Jeg snakket med biskop Norwich. Han tar seg av seremonien.
Byrået stiller opp gratis. Forsamlingslederne hadde møte-
-og vi får begrave ham hos oss.
-Gjett hvem han får ligge ved. -Hvem døde sist?
Søster Celestine.
Husker du jenta som kom og viste fram mannen sin?
Søster Celestine sa: "Jeg er glad jeg ikke deler seng med en mann."
Hun kommer til å ligge ved siden av en mann for bestandig.
Min datters morder blir løslatt på prøve. Han satt bare inne i 6 år.
Jeg orker ikke tanken på at han går fri når min datter er død.
Min datter ble drept av sin eks-mann.
Hun ble stukketi hjel i hagen av min sønns beste venn.
Han hadde overnattet hos oss og vært med i kirken.
Jeg har nettopp mistet mitt barn.
Da hun ble drept, tok det over en uke å finne liket.
Aktor behandlet oss som om vi var forbryterne.
Min kone-
-søkte om skilsmisse i morges.
Vi takler vår sønns død på forskjellig måte.
"Til døden oss skiller..."
Vi er ikke uvanlige.
De fleste par som mister et barn, separeres. 70 % eller noe sånt.
Jeg ønsker at jeg kunne le og ha det moro igjen.
Dette er bilen min.
Takk for at du inviterte meg, mr Delacroix.
Ta vare på deg selv, søster.
Hva gjør du?
Løft armene.
Vær så god.
Du kan sitte der.
Liker du det nye hjemmet mitt?
Jeg føler meg spesiell. Jeg har hele stedet for meg selv.
De har satt ti vakter til å bevokte meg.
De ser etter hvert kvarter. At jeg ikke har tatt livet av meg.
Det har aldri vært så mange som bryr seg om det jeg gjør.
-Når førte de deg hit? -I går kveld. Seint.
Jeg rakk ikke å ta farvel. Ordnet du med løgndetektortest?
Jeg har ringt litt rundt, men har ikke lyktes ennå.
Så dette er altså slutten. Min ferie i dødens hus.
Tre stille dager. Jeg har god tid til å lese Bibelen. Finne smutthull.
Lete etter smutthull.
Leste du noe om Jesus?
Hellig mann. Gjorde gode ting, kom til himmelen.
Pris Jesus.
Det står noe om da Jesus ventet alene på døden.
Jeg og Jesus er ulike. Han er den typen som vender andre kinnet til.
Man må være sterk for å vende andre kinnet til.
-Du liker opprørere. Jesus, da? -Han var ingen opprører.
-Han var en farlig mann. -Hva er farlig med kjærlighet?
Hans kjærlighet skapte endringer. Alle dem som ingen brydde seg om,-
-prostituerte, tiggere, fattige...
Han respekterte dem, elsket dem, fikk dem til å se sin egenverdi.
De ble så sterke at de som styrte ble nervøse.
Så de var nødt til å drepe Jesus.
Litt som meg.
Nei. Slett ikke som deg.
Han spredte kjærlighet. Du så på at to ble drept.
-Flytt deg fra døra, søster. -Hva er det som skjer?
-Kom ut. -Ja ha, søster... Hva er dette?
-Det tar en time. Gå ut litt. -Hvor skal de med ham?
Det kan jeg ikke si.
Fader Farley ringte. Han er her snart.
Hvor lenge tror du det store treet har stått der?
Det er vanskelig å vite.
Jeg så deg utenfor grinden da Purcell ble henrettet.
-Du virket rystet. -Rystet? Nei.
-Var du der da de gjorde det? -Jeg spenner dem fast.
Det er jobben min. Venstre bein. Vi fører fangen til henrettelsen.
-Det må være vanskelig. -Ja. Jeg sov ikke den natta.
Det påvirker nok alle som ser det, enten man er for eller imot.
Det hører med til jobben. De får det de fortjener.
Det er lett å komme og kritisere prosedyrene.
Det som virker ulogisk eller unødvendig-
-bygger på fornuft og erfaring.
-Jeg vil bare spille en salme. -Vi vet at musikk vekker følelser.
Følelser som kan skape en uventet reaksjon hos fangene.
Har du noe imot at jeg spør fengselsdirektøren hva han synes?
Jeg foretrekker at du lar være. Men du kan gjøre det hvis du vil.
Du protesterte ved den forrige henrettelsen.
Kan du Det gamle testamentet? "Den som dreper en annen"-
-"skal straffes med døden." -Kan du Det nye testamentet?
Jesus snakker om nåde og forsoning.
Poncelet må innse at Jesus døde for hans synder.
For da er forsoningen hans og hans sjel får evig liv.
Ens syn på dødsstraff har ingenting med det å gjøre. Les Romerbrevet:
"Hvert menneske skal underordne seg myndighetene."
"For det finnes ingen myndighet som ikke er av Gud."
"Og de som gjør motstand bringer straff over seg selv."
-Hva skjedde? -Hun kollapset på kontoret mitt.
Alt i orden. Jeg besvimte bare. Jeg trenger bare litt mat.
-Kan du si til Matt hvor jeg er? -Når vi er klare her.
-Jeg må si ham det nå. -Jeg ordner det, søster.
-Det var ikke hjerteinfarkt. -Jeg er sulten. Man får ikke mat.
De må tro vi livnærer oss av luft, eller noe sånt.
Er det henrettelsesmaskinen?
Ja. Vi vil ikke gjøre noen hemmelighet av den.
Det er godt å slippe den elektriske stolen. Nålen er lettere.
-Du skal få litt mat. -Hvem setter nålen?
-Det er hemmlig informasjon. -Er det deg?
Vi får ikke røpe detaljer om henrettelsesprosedyren.
-Du skal få mat, så får du dra. -Jeg må tilbake til Matt.
Nei. Fengselsdirektøren har gitt ordre om at du er ferdig for i dag.
Hvor ble det av deg i går? Er du ok? Ingen fortalte meg noe.
Visste du det ikke? De sa de skulle fortelle deg det.
De veide og målte meg for kista mi.
-Så var du borte. Jeg var alene. -Unnskyld, Matt.
Unnskyld.
-Føler du deg ensom noen gang? -Ja visst.
Noen søndager lukter jeg grillen til naboene og hører barn le.
Og der sitter jeg på rommet mitt. Jeg føler meg som en idiot.
Det jeg savner mest her inne er kvinner.
Før gikk jeg på barer og hørte på musikk. Jeg danset hele natta.
Jeg og noen venninner dro ut i skogen med litt gras.
Og så gjorde vi det. Der har du gått glipp av noe.
Hadde jeg mann og familie, var jeg jo hos dem og ikke her i dag.
Jeg er glad du er her.
Vil du at jeg skal fortelle det til datteren din?
Nei, la henne være.
Det der kommer til å ta livet av deg.
De skal ikke få knekke meg.
Jeg håper Gud holder meg oppe. Ventingen er verst.
Vi får snart høre fra domstolen. Guvernøren møter oss i kveld.
Han kommer ikke til å gjøre noe for meg.
Jeg skulle ikke ha sagt det der om Hitler.
Det blir ingen flere intervjuer.
Bra. Jeg burde holde kjeft.
Jeg har ordnet med en løgndetektortest i morgen.
Han tror ikke at de kommer å få noe pålitelig resultat.
Henrettelsen er i morgen. Testen tar ofte stress for uærlighet.
Det er greit.
Har du lest i Bibelen?
Jeg prøvde i går kveld. Det gjør meg søvnig.
Og jeg vil holde meg våken.
Snilt at du prøver å frelse meg, men Gud og jeg har en avtale.
Jesus døde for vår skyld. Jeg vet han tar vare på meg dommedag.
Frelse er ingen gratisbillett man får fordi Jesus betalte.
Man må jobbe med sin egen frelse. Du har en jobb å gjøre.
Du bør lese Johannesevangeliet, kapitel åtte, der Jesus sa:
"Dere skal lære sannheten å kjenne. Den skal gjøre dere fri."
Jeg skal sjekke det. "Sannheten skal gjøre dere fri." Det likte jeg.
Så om jeg klarer løgndetektortesten er det greit, da?
Matt...
Hvis du dør...
Jeg vil du skal dø med verdighet.
Men du må erkjenne din skyld i Walters og Hopes død.
Hilton Barber. Biskop Norwich.
Guvernør Benedict er en motvillig talsmann for dødsstraff.
Han har makt til å stanse henrettelsen og redde et liv.
Jeg har bedt om et møte for å komme med en personlig anmodning.
Som representant for delstaten må jeg følge loven.
Jeg må følge folkets vilje. Jeg skal gjennomgå saken nøye.
Men uten klare bevis på uskyld,-
-blander jeg meg ikke i prosessen.
Vi venter fortsatt på svaret fra domstolen.
De går kanskje inn på vår linje i noen av rettsspørsmålene.
Middagen er ferdig, Helen.
Du søker en kjærlighet så stor at den oppsluker alt ondt.
Inkarnasjoner er uvanlige. Du er ingen helgen, Helen.
Helen. Helen?
-Helen. -Å, mamma.
-Er alt i orden? -Ja. Jeg drømte bare.
-Når må du være der? -Klokka ni.
-Har du stilt klokka? -Ja.
Det er så underlig.
Et menneske vil bli drept for øynene på meg i morgen.
-Har han tilstått noe? -Nei.
Han er så fylt av hat at han ikke stoler på noen.
Han skyver meg fra seg.
Du er på tynn is.
-Husker du da du ga meg blåveis? -Jeg hadde feber.
Du yret, var hysterisk og skrek.
Du prøvde å løpe ut på gata.
Du slo meg og sa du hatet meg. Du skrek, men jeg holdt rundt deg.
En mors armer er sterke når hennes barn er i fare.
Jeg sov ikke i natt. Jeg ville ikke ta tablettene de ga meg.
Jeg ser døden i øynene.
Du har rett til å få være i fred.
Vil du heller være alene, forstår jeg det.
Bli. Jeg kommer til å ville ha noen å snakke med på slutten.
Jeg skal være her.
Jeg skulle ønske man døde straks. Kjenner man noe?
Lungene svikter først. Det er som å bli kvalt fort.
Det må gjøre vondt.
De sier at kroppen ikke rører seg.
At den ikke rister.
Stakkars mamma.
-Har du hørt noe fra domstolen? -Ikke ennå. Det er et bra tegn.
-De har kanskje funnet noe. -Takk, Hilton.
Si meg en ting. Hva gjør en nonne på et sånt sted?
Burde du ikke være på skolen? Vet du hva han har gjort?
Hvordan han drepte ungdommene?
Det er galt å drepe noen for å vise at det er galt å drepe.
-I Bibelen står det "øye for øye". -Vet du hva mer det står?
Dødsstraff for utroskap, prostitusjon, homofili,-
-vanhelligelse av sabbaten og forakt for foreldrene.
Jeg skal ikke krangle med en nonne, for da taper jeg.
Etter bare noen minutter i telefonen falt hun for Matts sjarme.
-Prøvde du å ta jenta mi? -Hun høres som en bra liten jente.
Men hun er ikke så liten.
-Pass godt på henne, Craig. -Hun ser ut som-
-dama di på high school. -Jeg hadde masse jenter da.
Hun med det rare navnet... Maddie... Maldy...
-Madrigal. -Madrigal Parmelee. Lekker.
-Hun var skikkelig freidig. -Matthew!
Unnskyld. Hun var en bra og respektabel ung kvinne.
-Har du noen jente, Troy? -Nei.
-Hvorfor ikke? -Jeg fisker og sover i telt.
-Troy fikk nettopp nytt telt. -Et militærtelt, ikke noe jentete.
-Fortell om natta i hagen. -Jeg hentet ham, jeg var bekymret.
-Jeg ba ha komme inn. -Det var ikke sånn.
Kom igjen. Fortell ham det.
Jeg og Paul satte opp teltet og laget mat selv.
-Bakt potet og varme pølser. -Og så da? Fortsett.
-Rundt midnatt... -Nei, klokka ni.
-Vi hørte et svært dyr. -En kanin?
-En pungrotte? -Et ekorn?
-En mus? -Det var stort og skummelt.
Se meg i øynene, veslefyr.
Gikk dere inn fordi mamma sa det, eller fordi dere var redde?
Si det, nå.
Der knep de ham!
Folk spør om begravelsen. Jeg blir sint. Du er jo ikke død ennå.
-Jeg beklager. Det er slutt nå. -De får være her til 6.45.
Nå må dere gå.
Vær så god, Poncelet.
Alle tingene mine er der. Ta det med hjem.
Del det, unntatt støvlene mine. Jeg vil henrettes i dem.
Opp med deg. Ta farvel, nå.
Vi sees, Matt.
-Ha det. -Ikke si ha det, veslefyr.
-Dessverre. -Kan hun ikke få klemme ham?
Dessverre ikke. Det er av sikkerhetsgrunner.
Ikke gråt. Jeg sier ikke ha det nå.
-Jeg ringer i kveld. -Vi sees, Matt. Vær sterk.
Ikke gråt, mamma. Jeg ringer senere.
Vi elsker deg, Mattie.
Hadde jeg fått holde rundt ham, ville jeg adri ha sluppet.
-Er alt bra med mamma? -Bare bra, Matt.
Ok... Hei.
Jeg har aldri spist reker før. Det er ganske godt.
Hva ble resultatet av løgndetektortesten?
Han sa det viste stress. Han fikk ikke noe resultat.
Var han sikker? Helt sikker?
Det føltes bra da jeg svarte. Jeg følte meg ikke stresset.
-Hvordan kunne jeg mislykkes? -Bare en robot kunne vært rolig.
Hvordan kunne det gå galt?
La oss snakke om det som skjedde den kvelden.
Jeg vil ikke snakke om det.
Ut med dere. Dere er på privat område.
Vi skal dra.
-Ut av bilen. -Vi skal dra herfra.
Ut av bilen!
-Hvor skal vi? -Det er en bar her et sted.
-Vi får ikke slippe dere for sjefen. -Da blir han rasende.
Her er det, her er baren. Ned på kne.
Jeg er forbannet på dem og på foreldrene som skal se meg dø,-
-og på Vitello. Men jeg vet hva jeg skal si til Percy og Delacroix.
Skal dine siste ord være fulle av hat?
Han får aldri se sin datter igjen.
Han får aldri holde rundt henne mer. Du har tatt fra dem så mye.
De har bare sorg i sitt liv. Det er det du har gitt dem.
Hva gjorde dere der?
Dere hadde plaget folk i strøket i månedsvis.
Hvorfor? Så du opp til Vitello?
-Ville du imponere ham? -Jeg vet ikke.
-Du kunne bare ha gått. -Han ble helt vill.
Du skylder på ham, stoff, svarte, og ungdommene fordi de var der.
Hvor er Matthew Poncelet i alt dette? Er han uskyldig? Et offer?
Jeg er ikke noe offer.
Poncelet.
Anken ble avvist. Jeg beklager.
-Gå ut i korridoren. -Jeg venter her ute.
Matt? Jeg er så lei meg. Jeg har mislyktes.
Nei. Jeg er takknemlig for det du har gjort for meg.
-Hva er det hun skriver? -Skjemaer som må undertegnes.
Det var ikke du som mislyktes. Systemet er mislykket.
Jeg kommer straks.
Gud, hjelp meg. Det er sånt et skremmende sted, Herre.
Det er så kaldt og beregnende, dette mordet.
Hjelp ham å være sterk. Hjelp meg å være sterk.
Hjelp meg.
Hjelp oss å være sterke, Herre.
De barberte beina mine.
-Hvorfor det? -De fant vel ingen åre på armen.
-Hva er det for noen tall? -Jeg fikk gjort det på Marion.
Hvis noen drepte meg, skulle de kunne identifisere meg.
Gjorde det vondt da du fikk gjort alle de der?
Når du ser tatoveringene, tror du jeg er et dårlig menneske.
Du har bare mer farge på kroppen enn jeg trodde.
De ville gi meg to sprøyter. En med beroligende og en med antihistamin.
Er jeg allergisk mot den første blir det ikke så bra.
Jeg vil gi deg noe...
Det er bibelen min. Jeg har datert den selv.
Takk, Matt.
Flytt deg bort fra cella, søster.
Det er tid for å ringe hjem. Blir du?
Ja. Du skal bare få være litt i fred.
Hei. Du vet hva jeg driver med. Hva driver du med?
Tida går.
Jaså, fikk jeg prate med deg nå?
Skal du sove i teltet i natt? Jeg ville prate med deg, mamma.
Ikke gråt, mamma. Ikke gråt.
De trodde jeg skulle... Jeg var...
Jeg var liten.
Døde:
Matthew Poncelet 13.4.94, Angola
La meg få snakke med ham.
Pass på mamma, Troy. Pass på mamma.
Mamma? Mamma?
Jeg elsker deg, mamma.
Jeg lot det bare renne. Jeg sa til mamma at jeg elsker henne.
Jeg hater avskjeder. Jeg sa at jeg skulle ringe om jeg kunne.
Matt? Hva er det?
Mamma sa hun var lei for at jeg traff Vitello.
Jeg ville ikke at hun skulle tenke sånn.
Det var som du sa, jeg kunne gått min vei. Men det gjorde jeg ikke.
Jeg var et offer.
En jævla feiging. Han var eldre og tøff som satan. Jeg...
Prøvde bare å være like tøff som ham. Jeg torde ikke motsi ham.
Jeg sa til mamma at jeg var feig.
Hun sa bare: "Det var ikke deg, Matt. Det var ikke deg."
Moren din elsker deg, Matt.
Gutten...
Walter...
Hva med ham?
Jeg drepte ham.
-Og Hope? -Nei.
Voldtok du henne?
Ja.
-Tar du ansvar for deres død? -Ja.
I går kveld knelte jeg og ba for dem. Jeg har aldri gjort det før.
Det er områder av sorg som bare Gud kan nå. Du gjorde noe grusomt.
Men du har verdighet nå. Det kan ingen ta fra deg.
Du er Guds barn, Matthew Poncelet.
Ingen har kalt meg Guds barn. Masse andre ting, men ikke det.
Jeg håper at min død kan gi dem fred.
Det er kanskje det beste du kan ønske dem.
Jeg har aldri følt ekte kjærlighet.
Jeg har aldri elsket noen kvinne eller noen annen.
Tenk at jeg måtte dø for å finne kjærlighet.
Takk for at du elsker meg.
Se på klokka. Tiden har fløyet.
-Jeg fryser. -Kan vi få en jakke? Han fryser.
-Hvordan gikk det med sangen? -Salmen?
Man får ikke spille musikk her. Så jeg fikk ikke spille den.
-Du kan teksten. Syng den. -Jeg kan ikke synge.
Kom igjen.
Om du seiler gjennom stormen på et hav, drukner du ei
Om du vandrer gjennom åpen ild brenner du deg ei
Om du står ved helvetes rand
Og døden presser på
Vit...da at jeg er der
Gjennom alt
Vær ikke redd Jeg leder deg alltid langs veien
Kom, bli med meg
Og jeg skal gi deg ro
Takk.
Gå ut i korridoren, søster.
Gi meg støvlene! En som går til sin død i bleier og tøfler...
Jeg slipper dette nå. Ikke mer gitter. Ikke et liv i bur!
-Matt... -Søster Helen...
Jeg skal dø.
-Sannheten har frigjort deg. -Gud vet sannheten om meg.
Jeg skal til et bedre sted. Jeg er ikke redd. Er du ok?
-Ja, Kristus er her. -Jeg er ikke redd.
Jeg ønsker at det siste du ser-
-skal være et ansikt fylt av kjærlighet.
Se på meg når de gjør det. Se på meg.
Jeg skal være ansiktet fylt av kjærlighet.
På tide å gå, Poncelet.
-Får søster Helen røre ved meg? -Ja, det får hun.
Død mann på vei!
"Ikke vær redd, jeg har kjøpt deg fri, jeg har gitt deg mitt navn..."
"Du er min."
Når du går gjennom vann er jeg med deg..."
"Når du går gjennom ild blir du ikke brent."
I Faderens og Sønnens og Den Hellige Ånd navn.
Du får ikke komme lenger, søster.
-Kan du besøke mamma iblant? -Ja, det lover jeg.
Har du et siste ord, Poncelet?
Ja, det har jeg.
Mr Delacroix...
Jeg vil ikke forlate denne verden med hat i mitt hjerte.
Jeg ber om tilgivelse for det jeg har gjort.
Det var grusomt gjort å ta din sønn fra deg.
-Vi, da? -Mr og mrs Percy...
Jeg håper min død gir dere fred.
Jeg vil bare si at det er galt å drepe.
Uansett hvem som gjør det. Jeg, dere eller regjeringa.
Jeg elsker deg.
La Guds kjærlighet og Kristi fred velsigne og trøste oss-
-og tørke tårene fra våre øyne. Amen.
I Faderens og Sønnens og Den Hellige Ånds navn. Gå i fred.
Vær sterk for din mors skyld.
-Mr Delacroix. -Søster.
Hyggelig å se deg.
Vet ikke hvorfor jeg kom. Jeg er fylt av hat. Jeg har ikke din tro.
Det er ikke tro. Jeg ønsker at det var så enkelt. Det er hardt arbeid.
Vi kan kanskje-
-hjelpe hverandre til å finne en vei ut av hatet.
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke det.
Jeg drar nå.
God kveld.
-Hei, Idella. -Colleen!
Vi elsker deg, søster Helen.
Tekstadministrasjon: Broadcast Text Oslo, 2001